Победа над Франция!
Западния фронт се предаде!
Победа над Франция!
Французите са победени!
Добро утро, хер съдия Фром. - Да!
Днес няма нищо за вас. - Аз наричам това добри новини.
И аз ви желая приятен ден. - Благодаря, Ваша чест.
Хайл Хитлер! - Хайл Хитлер!
Някакви новини?
Дойде писмо от фронта. Напечатано.
За кого?
За сина на Квангел.
Хер Квангел, това е за вас.
Какво се е случило с момчето?
Тези лъжци!
Ана.
Ти си виновен. Ти и твоята проклета война!
И проклетия ти фюрер!
Ана. - Моля те...
Остави ме на мира.
Аз съм, Ева.
Фрау Розентал?
Нещо от съпруга ми ли?
Благодаря, Ева. - Трябва ли ви още нещо?
Нямам нужда от много неща. Както винаги.
САМИ В БЕРЛИН
"Възпоминание за Компиен 1918"
Добро утро.
"Ти също"
Фрау Квангел, колко масло ви трябва?
Половин килограм? Както обикновено ли?
Вземете млякото и яйцата.
Колко масло ви трябва? - Аз не...
О, хайде! - Хайде, побързайте!
Фрау Квангел? Ще ви изпратя до вкъщи.
"Ханс Квангел 23 януари 1940"
"Фюрерът"
"Лъжецът"
Ще се върна веднага след работа.
Хей, Квангел! Какво си се разбързал?
Нещо не е наред ли? Сега вече ще забогатеем.
Победата над Франция. Знаеш ли какво означава това?
Ще станем най-богатата страна в света!
Само след няколко седмици
ще унищожим Англия и ще спечелим войната.
Нашите войски на фронта са всепобеждаващи...
Време е и тези, които сме си у дома, също да изпълним задълженията си.
Фюрера иска да увеличим производителността.
Той желае тя да нарасне с 30% за три месеца
и два пъти през следващите шест месеца.
Желанието на нашия фюрер... е заповед.
Очакваме предложения как да постигнем тази цел.
Зиг Хайл! - Зиг Хайл!
Работници! Някой има ли да каже нещо?
Да, майстор Квангел?
За да се увеличи производителността ни трябват допълнителни машини
и да се изритат мързеливците.
За какво говорите? Кои са тези мързеливци.
Някои не успяват да следват темпото, а други просто не искат.
Говорят за политиката и не си гледат работата.
Някои тук са много добри в това!
Как смеете да говорите така, Квангел? Вие не сте в партията!
Как смеете да обвинявате членове на партията!
Квангел мисли само за себе си.
Вие дарихте ли нещо за зимния фонд или за фюрера?
Германия взе моя единствен син.
Вчера бях информиран, че е умрял в битка.
За вас и за фюрера.
Отговорете ми, Долфус...
може ли човек да дари нещо повече, от живота на детето си?
Ана! Имаме посещение!
Нацистката лига на жените те чака.
Хайл Хитлер, Ана! Къде беше?
Хайде! - Закъсняваме!
Ще те изчакаме долу. - Само да се преоблека.
Първа е фрау Герда Клайншмит.
След това фрау Елза Вернике, която живее зад ъгъла...
О, чуй това... Клер Герих.
Тя е жена на оберщурмбанфюрер Герих.
Трябва да сме дипломатични.
Да я задраскаме ли? - Не, трябва да го направим.
Трябва да изпълним дълга си, но може би не точно днес.
За такива хора трябва да се подготвим.
Имате красив дом!
Какво мога да направя за вас?
Вашият съпруг? - Да.
Съпругът ви се сражава в Полша, нали фрау Клайншмит?
Той рискува живота си всеки ден за страната си,
докато вие се забавляват в Берлин. - Не ви ли е срам?
Но аз... но... Никой не разбира.
Аз много се притеснявам за него.
Много се притеснявам, но...
Изключете го!
Връщайте се на работа!
Не мисля, че това ще те спаси от фронта.
Няма да лъжа.
Знам, че го направи нарочно.
Разбираш ли ме?
Ако някой позвъни не отваряй вратата.
На никого.
Ото? - Аз пиша.
На кого?
Не знам.
Пиша послание.
Картички, които ще разказват истината.
Хората ще четат тези картички...
Ще си ги предават един на друг.
Картички ли?
Защо пишеш тези картички?
Какво искаш да направиш?
"Майко, фюрерът уби моя син.
Той ще убие и твоя!
Предай тази картичка на друг!"
Защо пишеш така странно?
Преправям си почерка.
Остави ме да го направя, моля те.
Дори не е заключена.
Ами ако започне да крещи?
Няма да крещи.
Моята глупава жена й носи храна всеки ден.
На старата еврейка.
След като й изгориха магазина си пренесе всички неща тук.
Тя се крие.
Успокой се.
Тате, горе!
Да вървим. Бързо!
Какво правиш тук?
Баркхаузен...
Какво правиш в този апартамент?
Хер Персике... Съседе, може да си ги разделим.
Това е фрау Розентал.
Моля ви, аз не съм виновен! - Вън!
Търси парите.
Извинете ме...
Няма защо да се извинявате.
Може да останете у нас.
Ще бъде прекалено опасно за вас.
Съдия Фром?
Елате с мен, мадам. Бързо!
Те ще се върнат.
Тихо, влезте.
Това е стаята на покойната ми дъщеря.
Никой няма да ви търси тук. Опитайте се да свикнете.
Лягайте да спите, а утре сутрин ще ви разкажа всичко.
Утре. Лека нощ, фрау Розентал.
Тя върна ли се в апартамента си?
Не. - Ще дойда с теб.
Не можеш да ме спреш. Не можеш да ме спреш.
Ще те обесят, и жени бесят. - Знам го.
Ти ще дойдеш само до сградата.
Аз ще вляза вътре и ще оставя картичките.
Веднага се връщам.
Ще дойда при вас след минутка.
Насам, господине.
80 пфенига, моля.
Шнапс. - За мен кафе.
Не, и аз искам шнапс.
Значи започнахме.
От сега нататък сме сами за себе си.
Известно време няма да напускате тази стая.
Вероятно за дълго време ще бъдете мой гост,
но повярвайте ми... в момента, в който излезете през тази врата
аз не ви познавам.
Знаете как ме наричат в съда, нали?
Не ли? "Хладнокръвният Фром".
Има само един господар, на когото се подчинявам.
Неговото име е "Справедливост".
Но аз искам да бъда в апартамента си,
когато съпругът ми се върне.
Той няма да се върне и вие го знаете, фрау Розентал.
Заключете вратата. Става ли?
Къде е този Баркхаузен? Къде живее?
Ето тук.
Чувал ли си за изчезналата старица? - Аз я познавам.
Виж какво искат. Върви!
Старецът вкъщи ли е?
Какво общо има той с вас? - Много неща.
Както и с полицията също. И с член на партията.
Това е той, инспекторе. Беше той и един скитник.
Съпругът на пощаджийката.
С баща ми го хванахме в апартамента
на еврейката на петия етаж. Искаха да измъкнат всичко.
Трябва да конфискувате всичко. - Вече сте го направили с баща ти.
Тръгвай. Да поговорим с жената.
Нея я няма там.
Хер Фром... - За вас съм Ваша чест.
Кой е вашият командир? - Ешерих, инспектор Ешерих.
Полицейското управление на Принц Алберт Щрасе.
Знам адреса. Извикайте го тук.
А вие се махайте от този апартамент.
Няма да отида никъде.
Значи вие живеете сам?
Нали не сте против, ако огледам всичко?
Приятен ден.
Трябваше да видите това.
Татко влезе и те се изплашиха.
Ние с брат ми ги подгонихме, но те избягаха.
Балдур? - Брат ми е СС щурмбанфюрер.
Ти ли си Балдур Персике?
Често играеше в моя апартамент.
Звънеше ми на звънеца, за да ти дам ябълков пай.
Така беше, нали?
Колко си пораснал.
Колко си силен.
Отведете я!
Но... - Просто вървете.
Хайл Хитлер!
Не!
Тя е мъртва, Ото.
Видях.
Казахте, че сте видял съдия Фром да крие старицата при себе си?
Знаете ли какво се е случило тук?
Взлом, незаконно присвояване на национално богатство.
Клевета срещу един уважаван гражданин.
Достатъчно! - Аз просто...
И мъртва жена, която доскоро беше жива.
Няма да излезете сух от това.
Не може така, не можете...
Още как може, но няма,
защото е полицай, а не чудовище.
Сигурен съм, че той не е взел нищо, което не му принадлежи,
защото иначе ще има проблеми.
Така че той ще направи това, което умее веднага щом си тръгне.
Ще се върне в малкото си апартаментче и ще следи какво става тук.
Разбира се, инспекторе, ще го направя.
Можеш да си вървиш.
Ваша чест!
Нещо се случило с фрау Розентал.
Не разбирам за какво говорите, фрау Клуге.
Сега, моля да ме извините.
Ще взема тези пет картички, моля.
С марки ли? - Не, вече имам марки.
Благодаря. - 25 пфенига.
Ще ви ги завия.
Трябват ми и ръкавици. Тънки ръкавици.
За съжаление нямаме такива. Ръкавици имаме... да си помисля...
Може да открия нещо... - Не, не, всичко е наред.
Само картичките. Благодаря.
Довиждане. - Довиждане.
"Спрете машината за война"
Слушай: "Сянката на Хитлер пада над Европа, като сянката на дявола".
Предайте тази картичка. "Трябва да свалим режима на Хитлер."
Какъв почерк! Дори дъщеря ми пише по-добре.
О, така ли? - Аз мисля, че той е глупав човек.
Някой от нисшата класа, който работи с ръцете си.
Неопитен може, но глупав... не!
Възможно е така просто да изпуска парата.
От нямане какво да прави.
Има и други ли?
"Майко, фюрерът уби сина ми."
Майко, фюрерът ще убие и твоите деца". - Къде?
На улица "Нов крал". Преди две седмици.
В друга офисна сграда. - По дяволите!
Какво ще правим? Ще докладваме ли?
Ако имахме повече хора нямаше да имаме този проблем.
Бихме го хванали този... Как... как ще го наречем?
"Хобгоблин" за сега.
Ще разследваме всички в Берлин,
които са загубили син през последните две седмици.
Защо? - "Фюрерът уби сина ми."
Един син. - И?
Ще чакаме, ще събираме информацията. Това е наша работа.
Ние сме немски професионалисти. Не сме аматьори.
А ако той продължи, но не ни носят картичките?
Кой знае откога го прави? - Помисли си какво е да намериш това
на обществено място. Да стоиш и да го четеш,
знаейки, че може да те следят и да очакват реакциите ти.
Каквото и да напише нашия Хобгоблин ще ни го донесат.
Да кажем... 95%.
Аз мисля, че ще е повече.
Да се обзаложим ли?
Ще чакаме.
Ще чакаме докато нашият приятел направи грешка.
"Хитлеризъм има тогава, когато силата и мощта
са по-важни от правилното и доброто".
Добро утро.
Заповядайте. - Благодаря.
Хайл Хитлер! - Хайл Хитлер!
Значи вие сте от нацистката женска лига?
Ще помоля камериерката да ми донесе чантата.
Не съм дошла за дарение, фрау Герих. Определено не.
Тогава с какво да ви помогна? - Защо не сте на работа?
Не четохте ли, че трябва помощ за заводите?
Погледнете ме... смятате ли, че мога да работя с ръце.
Опитвали ли сте някога?
Няма да рискувам здравето си.
Нямам проблем с медицинско.
Може да го купите от лекаря си за 20 марки,
но трябва да имате потвърждение от фабричния лекар,
че не може да работите. Ние ще ви посочим от кой.
Добре, посочете ми и да видим какво ще стане.
Вие се подигравате с лигата и с нашия фюрер ли?
Предупреждавам ви. - Аз също!
Явно не знаете коя съм! Съпругът ми е оберщурмбанфюрер!
Това е още по-лошо, фрау Оберщурмбанфюрер.
Ние ще се свържем с вас.
Освен ако нямате някаква по-значима информация.
Болна майка, може би?
Вашето име и идентификационен номер... веднага!
Обещавам ви, че ще има последствия. - Заповядайте!
Нямам лични визитки, защото съм прост работник.
Хайл Хитлер!
Не, не разбирам.
Тя също трябва да полага задължителен труд и вие го знаете прекрасно.
Фрау Герих е съпруга на оберщурмбанфюрер.
Трябва да разбираш, че... - Къде пише, че тя е освободена?
Къде? - Не бъди толкова упорита.
Тя трябва да се грижи за съпруга си. - Аз също!
Но тя има и прислужница за... домакинската работа.
Не съм направила нищо лошо. Следвах нашите правила.
Така... няма ли да се извиниш, фрау Квангел?
За какво?
Тогава аз ще го направя от твое име.
А ти... си вземи почивка за известно време.
Изхвърляте ме, защото й казах истината ли?
Не... - Не си ме разбрала правилно.
Искам да си починеш за известно време.
Да събереш сили.
Това е, което има значение, Ана.
Особено в момент на траур.
Става ли?
Добре.
Хайл Хитлер!
Хайл Хитлер, хер Квангел.
Желая ти късмет, Ана.
Слава Богу!
Няма да има вече Женска лига. - Добре.
Как можа да останеш толкова спокоен?
Аз почти умрях, когато видях ръкавиците.
Ръкавици, Ана, това са само ръкавици.
Какво правим, Ото?
Загубихме нашия син, както много други хора,
но те не го правят...
Тази система, този режим...
Сега имам чувството, че сме свободни.
Искам да кажа... освободени от всичко това.
Така се чувствам.
"Никога няма да има мир при дяволския режим на Хитлер!"
"Свобода на пресата"
"Вярвайте в себе си, а не в шайката на Хитлер."
"Хитлеризма означава свят на насилие и несправедливост
и никога няма да донесе мир."
Лудерит Щрасе 23.
Следващата. - Амстердам Щрасе 27.
Квангел! Къде отивате, влезте в убежището.
Това е убежище за майки и деца, момче.
То не е за нас.
Какво правите тук? Какво правите?
Спрете! Какво...
Ей, вие! Спрете!
Чакай, спри! Стой, чакай!
Чакай!
Спри!
Чакай! Кой си ти?
Може ли да ми помогнете? Трябва ми убежището за майки.
Загубих се, а дъщеря ми ме чака там.
Трябва да го знаете къде е! - Дъщеря ви ли казахте?
На колко години е? - На шест.
Чака ме в убежището. Тя ще ме търси.
Има едно на две пресечки напред. Сега се успокойте!
Там ще си погрижат за нея. - Сигурно е уплашена и плаче.
На две пресечки ли? - Да, две пресечки и отляво.
Хайл Хитлер! - Хайл Хитлер!
Хайл Хитлер!
Инспекторе, какво става с вашия мръсен драскач?
Чух, че пишел направо под носа ви.
Хайл Хитлер, щандартенфюрер.
Не престава, но ние не сме го и очаквали.
Някой, който губи час и половина за една картичка е доста упорит.
Аз сам опитах. - Наистина ли?
Но повярвайте ми, аз винаги намирам моя човек.
Имаме напредък с операция Хобгоблин. - Хобгоблин ли?
Харесва ми. - Радвам се да го чуя.
Съдейки по разпространението живее в района на Александърплац.
В началото не оставяше картички тук, но явно не му се е ходело много,
затова вече ги оставя близко до своя квартал.
Хайл Хитлер, щандартенфюрер. - Колко?
Обхваща източните райони
и центъра на града. Ето, вижте.
Зададох ви въпрос, Ешерих.
Колко?
127, щандартенфюрер.
129, за да бъдем точни. С тези двете от тази сутрин.
Повече от 100! - Да.
Ако са ви донесли 100 картички не се ли замисляте
колко още такива гнусни пасквила циркулират по улиците?
С цялото ми уважение, да помислим за природата на човека.
Никой не си ги запазва за дълго. - Кажете ми кой стои зад това,
защото мен ще ме питат и аз трябва да отговоря.
Сега!
"Героичната битка за Сталинград"
Някой трябва да напише истината,
защото наоколо са само лъжи.
Какво мислиш, че се случва с нашите картички?
Защо искаш да знаеш?
Искам да знам как реагират хората.
Предполагам, че болшинството са уплашени.
Страхуват се, че някой ще види как ги вземат.
Някои може би ги оставят обратно.
Някои ги предават в полицията
или на охраната,
но въпреки това и те ще ги прочетат.
Това е като машина.
Ако в нея попадне малко пясък
тя няма да спре,
но ако човек й сипе още пясък,
и още...
двигателят започва да се задъхва
и поточната линия спира.
Аз си представям как много хора
хвърлят пясък в зъбните колелета.
Ти си романтик, Ото Квангел.
Аз съм механик.
Да, това също.
Ти си романтичка.
Или поне беше. - Какво, в какъв смисъл "бях"?
Но... аз те видях пръв,
а не обратното. - Но ти не каза нищо.
Ти танцуваше с Петер Райнке
и след това отиде с него в градината.
Носеше цветя
и се смееше, сякаш той беше много смешен.
Райнке с неговата глупава прическа.
Сега е плешив и е член на партията.
Аз бих танцувала и с теб,
но ти не ме покани.
Но ти виждаше как те гледам.
Затова пък те поканих две години по-късно.
Но не да танцуваме.
Искаш да танцуваме ли?
Не, просто...
Прилича ли му? - Да, много...
но очите може да са по-раздалечени. Беше тъмно и...
Благодаря, вие много помогнахте на райха.
Хайл Хитлер, инспекторе!
Фройлайн Шефер.
Раздайте ги навсякъде.
"Предайте информацията. Присъединете се към свободната преса."
"Вас ви управлява страхът."
"Убийте го. Убий Хитлер".
Той не е млад и загубил единствения си син във френската кампания.
Неопитен е в писането, но е умен.
Стилът му видимо се промени за една година.
През последните месеци използва фразата "свободна преса".
Работата му става все по-професионална.
Не оставя отпечатъци и има стратегия.
Никога не избира една и съща улица два пъти.
Винаги работи по маршрутите
на трамваи № 7, 9 и 11.
"Всяка мисъл против националсоциалистите
е песъчинка в машината за военни престъпления."
"Предайте картичката. Свобода на пресата."
"Колко деца трябва да умрат?"
"Страхът е единственото им оръжие. Свобода на пресата."
"Помогнете ни да спрем тази машина за военни престъпления."
Зот, всеки път има някаква "машина".
Документи.
Днес е 22-ри.
Днес е... - Рождения му ден.
Понякога чувствам опасността като нещо физическо.
Наистина я чувствам. - Моля те, не ме плаши.
Няма.
За Ханс. - За Ханс.
Инспектор Ешерих още го няма. Момент.
Говори оператора. Входящо обаждане от улица Лотрингер.
Съобщават за залавяне на заподозряния по делото Хобгоблин.
Да, ще ви прехвърля.
Ана! - Здравей, Валтер.
Да не ти е избягал, мило момиче? - Не.
Донесох му обяда. Пак го е забравил.
Мислех, че е болен. Няма го тук.
Ана, как си? - Изглеждаш страхотно.
Скоро ще се омъжвам.
Отношението ни към теб е прекалено хуманно!
Предател!
Ти си предател! - Ти си враг на народа!
Какво правиш тук?
Ние се договорихме, че ще го правим заедно.
Защо не си на работа? - Не сега.
Предател!
Знаеш ли как ми мина деня?
Не, ти не мислиш за това.
Нямаше те на работа и помислих, че си в онази сграда.
Знаеш ли какво ми беше? Искаш да те хванат ли?
Нищо не се е случило. - Нищо не се е случило?
Ти видя ли кого арестуваха? - Скитник, сигурно нещо е откраднал.
Това няма нищо общо с нас. - Това е съпруга на пощаджийката.
Защо мислиш, че не е свързано с нас?
Те са в развод.
Това не означава нищо, мамка му!
Много се притесних за теб.
Ами ако това е знак, ако е предупреждение?
Не е така.
Успокой се.
Помниш ли, че когато Ханс умря
ти каза, че живота ти не струва нищо?
И беше права.
Затова ние сме свободни. Затова можем да не се страхуваме.
Но живота ти... Ото, означава нещо.
Той за мен е...
за мен е всичко.
Ние се заклехме, че ще правим всичко заедно.
Няма да спрем. - Не се ли страхуваш?
Днес останах да гледам.
Искам да видя какво се случва, когато хората ги четат.
Ела.
Болничния ми лист изтече и затова отидох на лекар,
иначе биха ме изпратили в лагер. Моля ви!
Кълна се! В живота на децата си.
Моля ви. - Вие двама сина ли имате?
И двамата са войници, нали? - И двамата, да.
Един от тях е във "Вафен СС".
Надявам се, че и двамата са живи? - Да, ето.
Нашият Карл в Полша.
Ами... това е добра новина.
Заловен е на местопрестъплението. Има свидетели.
Ето доказателството. Почеркът на Хобгоблин.
Ешерих, хванахме го. - Ти знаеш профила на престъпника.
Търсим механик загубил единствения си син,
а ти ми влачиш този нелеп скитник и комарджия,
който живее в съвсем друг район.
И който има две живи деца.
Значи вие ми вярвате? - Да, може да си вървите.
Вървете си. - Бог да ви благослови.
Благодаря.
Браво.
И какво направихте? Пуснахте Хоби-гобито си ли?
Хобгоблин, щандартенфюрер. С цялото ми уважение,
въпреки, че сте ми началник и член на СС
се съмнявам, че сте криминалист.
Аз съм полицай, така че оставете ме да си върша работата.
Според моя опит...
Опит ли?
Познавам много като вас.
Интелектуалци, тарикати. Не ми цапай пода!
Преглъщай си шибаната кръв!
Ставай, ставай! Ставай, хайде, ставай!
Мислиш, че си най-умният, нали?
А ние сме само момчетата от СС, на които им липсва интелигентност?
Кажи го, искам да го чуя. "Аз съм по-умен от теб".
Кажи го... говори, не те чувам! - Извинете.
Какво?
Давам ти два дни.
Два дни, за да унищожиш този, когото освободи.
Сега го махайте от очите ми!
Фрау Квангел?
Вие сте майката на Ханс, нали?
Да. - Дитрих, бях съученик на Ханс.
Дитрих, разбира се. Как си?
Добре, благодаря. Е, жив съм.
Радвам се, че си се върнал.
Хер Некер? - Извинете ме, трябва да вървя.
Знаете ли, фрау Квангел, аз...
Ханс много ми липсва.
Много отдавна не общувам с Ено.
Той отдавна не ми е мъж.
Бог ми е свидетел.
И така...
докъде бяхме стигнали? Да.
Искахте да ми разкажете къде да намеря бившия ви мъж.
Значи тук се криеш?
Знам, че не си писал ти картичките, Ено.
Това е добра новина, инспекторе. - Но хората от СС мислят, че си ти.
Страхувам се, че сега те командват.
Заповядват и на мен.
Те ще те арестуват и ще те разпитват...
по техния си начин.
Предпочитам да умра.
Ти си прав.
По-добре е да умреш.
Няма нищо. Така ще е най-добре за всички.
Моля те, не! - Мамка му!
Самоубийство?
Това е добра новина, Ешерих.
Сега никой няма да си ходи.
Така ли е?
Няма ли нови картички? - Не още.
Не.
Благодаря, че замести Фриц.
Приближават се.
Майстор Квангел! Машината прегря.
Изключете я!
Нямате какво да правите ли?
Лудвиг.
Има нещо за вас.
Това е много сериозно.
Най-добре ги занесете на ръководството.
Вие сте председател на партията тук.
Трябва да го направите. Придържайте се към правилата.
Слушам.
Всички от днешната смяна.
Имена и адреси? - Разбира се.
Нашият човек живее между Хрисбургер, Ходовецки и Яблонски щрасе.
Нямаме никой с такъв адрес, инспекторе.
Кой е шефът, кой познава персонала?
Фриц Кемпер. - Доведете го!
Невъзможно е, сутринта се контузи.
Кой го замества? - Квангел.
Ото Квангел от другата смяна. - Няма го в списъка.
Мислех, че е пълен. - Съжалявам, той е само за един ден
и не познава тези работници. - Къде живее?
Ото Квангел.
"Яблонски 55"
Валтер, къде е Ото?
Добро утро, майстор Квангел.
Добро утро.
Моля, седнете.
Фрау Квангел!
Знаем, че сте тук!
Отворете вратата!
Вижте това, Квангел.
Със сигурност ще ви заинтересува.
Какво мислите, че е?
Не правите дори усилие, Квангел.
Намерени са точно...
267 картички.
Очаквахте ли да чуете това число?
Само си помислете, Квангел.
Всяка от тези картички ни е донесена доброволно.
"Доброволно". Ние не сме намерили нито една.
Всички хора нямаха търпение да ни ги предадат.
Някои от тях бяха арестувани, един се самоуби.
Наистина ли вярвахте, че ще промените нещо?
Вие, майстор Квангел?
Кой се самоуби? - Няма значение.
Беше дребна риба. Незначителен.
Всички хора са значителни.
Аз съм виновен. - О, ето го!
Сега си признахте престъплението.
Кажи ми, Квангел, само че точно.
Колко картички написа?
Колко общо?
285.
18.
18 картички не са донесени.
Между другото и Ана е при нас.
Освободете я. Тя няма нищо общо с това.
Знам, че лъжете, Квангел. Жена ви е диктувала какво да пишете.
Приличам ли ви на някой, когото жена му го командва?
Това беше моя идея от самото начало.
Аз измислих всичко и сам го направих.
Тя си призна. - Вие лъжете.
Тя си призна. Не искаше само вие да сте виновен.
Аз ще подпиша признанието си,
но, инспекторе, Ана...
Моля ви... недейте.
Това... не е необходимо.
Изпратете писар в кабинета ми.
Извинете, господине. - Да.
Ешерих!
За Хобгоблин!
Квангел.
Ана. - Ото.
Знаеш ли какво ще стане? - Да.
Нищо вече не може да се промени.
Знам, Ото.
Това не е важно.
Не.
Всички да станат!
Хайл Хитлер! - Хайл Хитлер!
Времето ви свърши!
Не се страхувай, дете мое.
Не се страхувай.
Съдия Фром...
може ли да ме погалите?
Аз ще си затворя очите и ще си представя, че вие сте Ото.
Време е, Квангел.
Сложете си тези.
Мога ли да направя нещо за вас?
Имате ли нужда от нещо?
От картичка и от писалката си.
Вие със сигурност сте я взел.
Прочетох всичките ви картички, Хобгоблин.
Вашите и на съпругата ви.
Аз съм единственият човек, който е прочел всички.
Всички, освен 18.
18 картички.
В памет на Ото и Елиза Хампел.
Екзекутирани за написване и разпространение на картички
срещу нацисткия режим между 1940 и 1943 година.
Превод и субтитри Ivon